ÉLETEM IGÉJE 
 „Nyisd meg ajkamat, Uram, és dicséretedet hirdeti szám.” (Zsolt 51,17) 
Kedves testvéreim az Úr Jézus Krisztusban! Hallgassuk meg Isten örömhírét az Ószövetség evangélistájának tolmácsolásában. Ézsaiás próféta könyvének 41. része 10. versében így bátorít az Örökkévaló Úr, a Revideált Új Fordítású Szentírás szerint: „Ne félj, mert én veled vagyok, ne csüggedj, mert én vagyok Istened! Megerősítelek, meg is segítelek, sőt győzelmes jobbommal támogatlak.” Ámen.
Ezt a bátorító ószövetségi igeverset még a múlt század hatvanas éveinek elején kaptam a konfirmációm után Mihalkó nénitől. Ő egy igen idős és szegény özvegy asszony volt, aki a Nyíregyházi Evangélikus Nagytemplom kapujában ült és árulta az Evangélikus Életet, s közben néhány szót váltott az istentiszteletre érkezőkkel. Ha reá emlékezem, a bibliai Anna alakja jut eszembe (lásd Lk 2,36–38), aki megláthatta a gyermek Jézust a templomban és beszélt róla sokaknak. Nem is sejthette, hogy milyen óriási kincset ad ezzel az egyszerű igéslappal nekem, amely életem vezérigéjévé vált. 
A Vizsolyi Bibliában a gazdag jelentésű győzelmes szó helyett ezt találjuk: „és az én igazságomnak jobb karjával támogatlak tégedet.” (lásd http://web.t-online.hu/garainyh/cimlap/visol.htm) Jézustól tudhatjuk, hogy csak ő a mi utunk, igazságunk és örök életünk (lásd Jn 14,6), aki az Apostoli Hitvallás szerint most a mennyben van s „ott ül a mindenható Atya Isten jobbján,” és esedezik, közbenjár érettünk! 
Az Úr Jézus az én Támogatóm! Kell-e ennél erősebb bátorító üzenet a személyes hit útján elinduló fiatal keresztyén számára? Az Úr Jézust én a konfirmációi oktatás során úgy ismerhettem meg, Joób Olivér körzeti lelkészem értelmet és szívet egyaránt megragadó magyarázatai által, mintha közöttünk feszítették volna meg; és ő érettem, helyettem és miattam vállalta a kereszthalált! A konfirmációi vallástételt már személyes meggyőződéssel és boldog örömmel mondhattam: „Hiszem, hogy Jézus Krisztus az én Uram és Megváltóm, aki nekem is bűnbocsánatot szerzett a kereszten.” 
S lám, Isten nem hagyott magamra, hanem ezzel az igés lappal adta tudtomra az Örök Vagyok; aki volt, van és eljövendő (lásd Jel 4,8), hogy Fiát Támogatómul is adja, egész életemen át! Tudta, hogy naponként szükségem lesz az ő bátorítására, ha emberi félelmek vagy gonosz erők el akarnának tőle tántorítani. Az elmúlt évtizedek során átélhettem a megoldást is; hogy csak Isten szeretete űzi ki teljesen a félelmet a szívemből (lásd 1Jn 4,18). És mivel Isten lénye a szeretet (lásd 1Jn 4,16), amely Szentlelke által árad ki szíveinkbe (lásd Róm 5,5), ezért élhetünk már e földön reá hagyatkozó, benne bízó, örömteli életet, őt dicsőítve mindenért! Megtapasztalhatjuk, hogy a mi Istenünk ígérete szilárd, reá építhetjük egész életünket; mert ő a mi erős várunk! S ő haza várja minden teremtményét, akiket a maga számára alkotott. De mindaddig fél, elcsügged, sőt nyugtalan a mi szívünk, amíg meg nem nyugszik Istenben; és ez nem csak Augustinus egyházatya megtapasztalása lehetett!
Életem igéje még egy fontos üzenetet hordoz, mert benne az Úristen önkijelentése kétszer is megtalálható: „Én vagyok!” S mert Jézus: Isten és ő az örök élet (lásd 1Jn 5,20), az ő „Én vagyok” kezdetű mondásai indítottak arra, hogy utána nézzek a Szentírásban, valóban az esztendő minden egyes napjára tartogat az Örök Vagyok számunkra ilyen kettős kijelentést és bátorítást?: „Ne félj! – Én vagyok!” És bibliai keresőprogramok segítségével, valóban találtam legalább 366 ilyen és ezzel rokon értelmű kifejezést, és ezeket az igéket napról napra közzé is teszem az egyik bátorító blognaplómban, az Isten megerősítő; konfirmáló szeretetéről szóló jó hírre vágyódó embertársaim számára. 
De miért is veszem igénybe a világhálót az örömhír továbbadásának céljára? Az idén ötszáz éve kiszögezett 95 tantétele 62. pontjában Dr. Luther Márton reformátorunk így fogalmazott: „Az egyháznak igazi és valódi kincse az Isten kegyelmének és dicsőségének szent evangéliuma.” (lásd http://www.garainyh.hu/hazikincstar/95tetel/95tetel.html) S az egyetemes papság elvét valló protestánsok nem tehetik meg, hogy ezt a drága kincset megtartsák csak önmaguk számára; hiszen én is úgy kaptam ajándékba életem vezérigéjét, és visszatekintve; Túróczy Zoltán püspökünkkel együtt elmondhatom: „Minden kegyelem az életemben!” (lásd    http://www.garainyh.hu/wordtar2/Evangelikus%20lelkeszek%20igehirdetesei/Turoczy%20Zoltan%20irasai/CSAK%20KEGYELEM.rtf) És ha az örömhírről neveztek el bennünket, akkor tovább is kell azt adnunk; csak így lehetünk valóban láthatóan és hallhatóan is evangélikus christianusok!
Imádkozzunk! Én Uram és én Istenem! Nem félek, mert te velem vagy. Nem csüggedek, mert te vagy Istenem. Megerősítesz, meg is segítesz, sőt győzelmes jobboddal; az Úr Jézus Krisztussal támogatsz engem. Kérlek, nyisd meg ajkamat, Uram, és dicséretedet hirdeti szám. Úgy legyen.  
Nyíregyháza, 2017.02.12. 
                                                                                                                      Garai András